Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
З давнини Уривки з і спогаду Галина Лисенко Мої перші і найраніші згадки про Лесю линуть у далеке минуле — аж в ранній дитячий вік, коли мені було 8 а може 9 років. Готувалась до якогось свята ви става дитячої опери „Зима і Вес на", яку написав мій батько Ми кола Віталійович Лисенко. Ця опе ра є значно серйознішою і склад нішою, аніж інші, теж дитячі •— ,,К оза-Д ереза“, „Пан Коцький‘‘, а між тим „артистичні сили“ склада лися ь самих дітей. Я і тепер ди вуюся, коли згадую, як це ми, ді ти, змогли подолати такі трудно щі. Та, певно вирішальною була тут допомога дорослих. Одним із найкращих порадників і постійних керівників у цій справі була Леся Українка, або просто Леся, як у нас її тоді звали. На її долю ви пали самі найбільші турботи — вона режисер і балетмайстер, ко стюмер і декоратор, а до того ще й суфлер. Леся сама придумувала ескізи і сама ж по них шила вбрання для Осені, Зими, Сніговика і для Вес ни. Не забуду, як нам, дітям, всім дуже подобалося вбрання Осені (в цій ролі виступала моя зовсім маленька сестричка Мар’яна) — воно все було покрите чудовими листочками осінніх кольорів. Від мого костюму (Весна) так і віяло весною: рожева сукня була по крита зеленою прозорою марлею, а поверху розкидались весняні яс краві квіти. А Зима! Це була спра вжня зимова царівна з блискучою короною на голові, усипаною слі пучими діямантами. Ми всі диву валися такому „ювелірному“ мис тецтву Лесі. Сніговик (мій брат О- стап) був одягнений у гарний бі ленький кожушок з торбинкою, з якої увесь час сипався сніжок. І це все було досягнуло голов но через Лесине старання. ли предметом живішого зацікав лення, варто поручити цю книжку нашій молоді, щоб могла запізна тися з людьми, з якими вони так живо співчувають та яким стара ються допомогти. МЗО Згадуючи оцю виставу та підго товку до неї, я і тепер дивуюсь — звідки в неї бралося стільки е- нергії, любови до цієї справи, а головне — терпіння і витримки. Щодня ж Леся приходила муш трувати нас, приміряти костюми, повторювати по десять раз най- трудніші сцени, що нам дуже не хотілося. Особливо ж нам набри дло повторювати рухи, а саме за цим Леся дуже слідкувала. Бува ло, що нам уривався терпець і ми втікали куди попало. Та невбла ганний рехисер ловив нас, виво лікав з-під канапи або із-за яко їсь шафи і становив кожного на своє місце. Не пам’ятаю, щоб Л е ся коли-небудь з цього приводу дратувалась, — завжди спокійна, лагідна, ще й жартує. Та й взагалі вона завжди була лагідна і вражала мене своєю ви триманістю, особливо ж у ті часи, коли хворіла і коли їй було бо ляче. З того часу, як Косачі посели- лилися рядом із нами, не було ма буть такого дня, що ми, Лисенки, їх не відвідували. Старицькі були нам родичі — наша тітка, сестра батька, Софія Віталіївна — то дружина Михайла Старицького і, звичайно не було нічого дивного, що між нами були дружні стосун ки. Косачі були нам чужі, але Леся Українка записувала народні пісні в Колодяжному й околиці. Наприкінці 90-тих pp. передала Миколі Лисенкові чималий зошит із записами волинських пісень. Деякі з них проспівувала йому, щоб він міг 'краще вловити модуляцію мотиву. P o etess L esya U krainka lo v ed U krainian folklore, som e songs she sang for com poser M ykola L y sen k o w ho p ut them to m usic НАШЕ ЖИТТЯ — ЛЮТИЙ, 1971 5
Page load link
Go to Top