Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
Ольга Литвин На чужому березі Репортаж Приїхали до Австралії Пароплав увійшов у порт Дре- ментле (місто Перт, Зах. Австра лія). Там він пришвартувався між іншими великанами з я- понськими, англійськими, італій ськими назвами. Спустили східці і ми зі страхом і непевністю ступи ли вперше на австралійську зем лю (вірніше портовий асфальт). Ми зразу ж відчули себе якимись маленькими, бідними, навіть ті, що мали з собою кілька долярів чи якийсь університетський диплом. На митниці офіцер неуважно, швидко, з усмішкою переглянув наші вбогі манатки, що їх ми так бережно везли з собою, упакова ні у важні дерев’яні скрині (так ніби в них знаходилося золото). Син Віктор твердо ступав побіч мене по австралійській землі. Ко лись подароване в таборі амери канське вбрання теліпалося на йо го тонкій, недоживленій і неспов на 16-річній постаті, але штани, тісно підперезані шкіряним поя ском міцно трималися на ньому, хоч і в поясі були зібрані дріб ними збирхами. Але він почував себе мужчиною, він же приїхав до Австралії з контрактом праці на дєа роки, а це обіцяло — немає більше голоду, таборів і власні гроші. — Хотів би я знати, мамо, де ми сьогодні будемо ночувати? Великі автобуси відвозили нас до табору, де нас розмістили за національностями, видали по 10 шілінґів кишенькових грошей, до бре нагодували і другого ж дня розпочали лекції англійської мо ви. Акула Ми приїхали в травні. Нехай земляки в іншій півкулі не поду мають, що це весняний місяць. О- фіційно тут літо починається 1. грудня (куди входить і Різдво), 0- сінь 1. березня, зима 1. червня, а весна 1. вересня. Визначити пори року чітко як у нас, дуже трудно. Все зелене цілий рік, безліч квітів і лиш європейські дерева, як клен, дуб, акація скидають листя. Зимо ві дощі дають буйну зелень, зи- мсю Еиростає пшениця, городина, і ипасається худоба. В літню спе ку все вигсряє, але городина, квіти і трава біля будинків зрошують ся штучно з водопроводів. Ольга Литвин: В иноград і полуниці, олія на дереві O lh a L y t w y n : G r a p e s a n d s t r a w b e r r i e s , a i l o n w o o d Ольга Литвин: Весняне лош атко, сепія O lh a L y tw y n : S p rin g colt, s e p ia Весна пишається появою не- звичаєних ,,бушових“ квітів, що дивують увесь світ. їх заморожу ють і літаками відвозять до Ев- ропи й Америки. В Австралії дико ростуть різні сорти орхідей. Отож у травні, коли ми приїха ли, випав досить гарячий день і Віктор, Борис, один поляк і латиш пішли купатися до моря. Від на шого табору океан був лиш п’ять хвилин ходу. Троє хлопців були майже однолітками (16-17 років) і приїхали до Австралії з рідними. Латишеві було 21 років і він при їхав самітний. Я пройшла з ними кілька кроків, сказала материн ське ,,не баріться довго і не запли вайте далеко “. В тому віці мате рині настанови для хлопців нудні і я сказала це не настирливо, мо жливо більше для самої себе. Не пройшло і пів години, як Віктор, Борис і поляк вбігли до кімнати ще мокрі від води, з соло ним запахом моря. З їх купаль ників ще стікала вода. Дехто з них тримав щось з одежі, рушни ки, а Віктор одного черевика. — Мамо! ледве міг вимовити він. — Акула напала на латиша. Вода круг нього покрилася кров’ю, він кричав за порятунком і скоро зник під водою. Ми негайно повідомили таборо ву поліцію і рятівниче авто виїха ло на беріг. Але по воді кружляли лиш темні кола крови. Треба було бідолашному лати шеві їхати до Австралії, щоб знай. У fx НАШЕ ЖИТТЯ — ЖОВТЕНЬ, 1970 5
Page load link
Go to Top