Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40-41
42-43
44
РІК XXIV. ЛИПЕНЬ, 1967 Ч. 7 Євген Маланюк ВЛАДА Вона виростає, як буря, як шквал, С падає мечем і пож аром , Вдаряє кордоном у пруди навал, Нестерпним осліплю є чаром. В оеа — як обіймів напруга п’янка, Як при'страсти хвиля жагуча. Та крицею твердне держ авна рука, Бо глянь: 'під вершиною круча. Лиш кров, лиш не схоплена хиба, як мить, Секунда полегш і й перерви — І серце порож нявою загримить, Нитками' 'потріскають нерни. То ж хвилю на хвилю, удар на удар, Однаково — сонце чи хмари. Бо влада — це серце. В ній доля і дар, І щ астя пекуче, і кара. 20. квітня 1941. Із збірки ,,Поезії" Відпочинку немае Вакаційний час приносив звичайно відпруження, мандрівку, відпочинок. Не так сьогодні. Живемо в часі постійного очікування й напруження і вакацій від того для нас не буде. Гляньмо на міжнародню ситуацію. Над велики ми потугами цього світу тяжить мариво атомової війни. А в міжчасі точаться менші війни — завзяті і криваві. Одна з них, ота у Вієтнамі вибирає собі жертви й з-поміж нашої молоді. А другі спалахують і гаснуть, закреслюючи все дальші кола світового збройного конфлікту. На такий неспокійний час припало наше 50-літ- тя. П’ятдесят літ тому збудились українські народні маси і стали формувати своє державне життя. З у силля ці тривають і досі. Велетенський шмат дороги пройдено за той час і всупереч усім катаклізмам побудовано велику державницьку націю. Отже це 50-ліття вимагає і зобов’язує. Перед нами Світовий Конгрес Вільних Україн ців, що відзначить ці роковини і виявить волю всіх нас до державного життя. На ньому передбачена Жі ноча Сесія (15. листопада 1967) і тут українське жіноцтво скаже своє слово в імені тих жінок, що тепер приневолені мовчати. Все це не дозволяє нам на вакаційний відпочи нок. Час вимагає від нас чуйности й готовости. Не тільки з огляду на підготову ювілейних святкувань та всеукраїнського з ’їзду. Але й з огляду на ті зу- дари й межиусобиці, що спалахують на нашому ґрунті. Бо й справді — доля немов напосілася на нас. Саме в час 50-ліття, коли треба скупити всі наші сили, нашою громадою потрясають все нові спори. Почалось воно від славнозвісних „контактів", що їх зручно підсунула нам ворожа рука. Календарні не порозуміння загострили в деяких місцевостях ситу ацію до стану кипіння. А справа представництва всіх наших угрупувань в УККА довела до затяжної кри зи, що й досі нерозв’язана. Ми знаємо, що це велика проба нашої стійко сте. Звичайно в час життьового іспиту згущуються хмари, збільшується натиск. Одне постає з великої нервової напруги, а друге зручно інсценізоване по- стороннім чинником. І від нас залежить, чи перебо ремо цей наступ, спрямований у саме серце нашої громади. Допоможіть в тому! Хоч і кажуть, що жінки ру- ководяться радше чуттям, як розумом, то це власне нам стане в пригоді. Бо нашим чуттям зрозуміємо теперішню хвилину, а розумом відчуємо наше при значення — знайти спільний виступ і спільну мову в наше 50-ліття. НАШЕ ЖИТТЯ — ЛИПЕНЬ-СЕРіПВНЬ, 1967 1
Page load link
Go to Top