Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40-41
42-43
44
Вона найм енш а ••• Марія Дейко Коли Панасенки поїхали з та бору в Німеччині за море, вони оселилися спочатку у великому місті. Там тато й мама почали пра цювати, а їхня єдина донечка Ка труся, що мала лише п’ять рочків, лишалася дома з бабунею, що за нею доглядала. У роботі швидко минав час. Не зчулися, як Катруся мусіла вже йти до школи, а трохи згодом і до української Рідної Школи, і ба буня лишалася дома сама. Чужої мови вона не знала, знайомих не мала, нікуди не ходила і дуже сумувала за рідним краєм. А тим часом і татові та мамі на докучили шум і метушня велико го міста, великий рух на його ву лицях... Схотілося кудись ближче до трави, води, квітів і сонця. І як тільки вони зібрали трохи грошей, виїхали до невеличкого міста на березі досить широкої річки. Тут вони купили собі будиночок і по чували себе щасливішими. Осо бливо раділи зміні бабуня й Ка труся. Бабуня одразу ж поробила грядки й посадила городину, якою дуже тішилася. А Катруся познайомилася в Рідній Школі з дуже милою дівченкою Лясею Піддубною, що жила недалеко від Панасенків. Дівчатка приятелюва ли й часто одна до одної заходи ли в гості. Одного разу Катруся прибігла додому від Лясі і ще з порога хати почала всім розповідати, яких прегарних курчаток вона в Лясі бачила! Такі кругленькі, жовтень кі, пухнатенькі. Такі малесенькі, а вже самі клюють!.. З того дня Катруся щодня бі гала до Лясі на курчаток подиви тися, а далі почала тата й маму просити, щоб і в них були кур чатка. Катруся була дуже слухняна й чемна дівчинка, але як їй чогось дуже хотілося, то вміла в батьків випросити. Як зачне про те саме до кожного говорити, і то по де сять разів на день! Нема від неї нікому спокою з тими курчатками. А тут і бабуня її підтримала. — Слухай, Максиме, — казала бабуня до Катрусиного тата, — чому б нам і справді не тримати курей? Годувати їх є чим. Так добре мати свої свіжі яєчка, тіль- кощо з-під курки, ще тепленькі, а не купувати яйця в крамниці, часом і не дуже свіжі. І так Катруся й бабуня про це клопоталися, що й батьки поча ли собі звикати до думки, що ма ти своїх курей непогана річ. Тим більше, що на подвір’ї їх будинку стояв невеликий курник, обгоро джений дротяною сіткою. І от од ного весняного дня тато, Катря й бабуся поїхали на курячу фарму й купили курей: десять курочок і півня. Кури й півень були білі, як сніг, з великими гребенями, і тільки одна з них була чорна: Ка труся дуже наполягала, щоб одна була чорна, бо Лясина квочка бу ла чорна й дуже велика, саме та ка, яку Катря вибрала на фармі. Привезли курей додому, пустили в курник і Катря та бабуня дуже ними тішилися, бо то були добрі здорові кури й несли великі яйця. Одна біда: жадна курка не квока- ла. А коли, на превелике задово лення всіх, заквоктала чорна кур ка, Катря дуже зраділа. Але радість була недовга, бо, коли поклала бабуня під неї яйця, вона так товклася по них, що всі порозбивала... І так було і з інши ми яйцями, що під неї клали, ко ли вона квоктала. Дуже велика й важка була та чорна курка. Час минав, і Катруся втратила надію мати своїх курчаток. Одного дня Катруся помітила, що якась малесенька рябенька ку рочка ходить у них на подвір’ї. Ніхто не знав, звідки вона взяла ся, як потрапила до них у двір. Подивилися на неї, подивилися, відкрили в дворі ворота — може вона схоче вийти. Курочка ніку ди не йшла, а як настав вечір, стала заглядати крізь сітку до курника, ніби просилася, щоб її впустили. І довелося її впустити: (Докінчення на обгортці) Вивела Зозулька семеро курчаток — добре вигріла всі семеро яєць! НАШЕ ЖИТТЯ — КВІТЕНЬ, 1967 25
Page load link
Go to Top