Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
РІК XX. ТРАВЕНЬ, 1963 Марта Тарнавська у к р а їн с ь к ій МАТЕРІ Тобі, що без геройства і без слави ■в поко'рі зустрічаєш кожен день, — тобі, чий усміх, мов вітрець ласкавий, одхмарює обличчя молоде, — Тобі, чиє любови повне серце пробили леза чотирьох шабель, — тобі, ідо прикликаєш дотепер ще заблуканої долі корабель, — Тобі, що вмієш без надії ждати, — тобі, що вмієш, як ніхто, простить, — тобі — невтомна українська мати ясним поклоном соняшна блакить! 1954 Дороговказ для людства Мир на землі є ідеалом сучасної доби. Мир прого лошує західній світ, який бажає цього миру щиро, бо прагне задержати свої високі осяги в культурі та жит тєвому рівні народів, а нещиро проголошує Совєтський Союз, готуючи завоювання світу для російської імперії при помочі комуністичних гасел. Але тепер з’явився третій голос про мир на землі, голос Святішого Отця Папи Івана XXIїї, проголошений в Енцикліці з приводу цьогорічного свята Воскресення Христового, дня 10. квітня 1963. І щойно цей голос дає нам вихідну точку, з якої повинно виходити людство в своїх прямуваннях до мирного щасливого життя, дає закони, на яких повинно спиратися співжиття одиниць, народів і рас і дає вкінці синтетичний образ ідеального стану людських взаємин на землі. У глибокому аналітичному огляді є з’ясоване ста новище до сучасности, яка, на думку Св. Отця, має три відмінні, характерні особливості: здобуття прав працю ючих мас в економічній і публічній ділянці, участь жі нок у публічному житті, які ввійшли в нього ^відколи стали більше свідомі своєї людської гідности, не захо тіли терпіти того, щоб із ними поводилися лише ЯЕК із матеріяльним знаряддям, але домагаються прав, які ли- чать людській особі в домашньому та публічному жит ті" та змінений вигляд загального суспільного й полі тичного життя, бо „відколи всі нації осягнули, або вві йшли на шлях до осягнення незалежносте, незабаром уже на світ не буде поділений на нації, що панують над іншими і на нації поневолені іншими4*. Основою сучасного життя є свобода одиниці. Лю дина має право вибирати свій спосіб життя і закладати родини з рівними правами й обов'язками для мужчин і жінок. Родина, основана на добровільно договореному подружжі, моногамічна й нерозривна, є і мусить уважа- тися основною клітиною людської спільноти. Основою суспільного життя як духової єдности повинна бути справедливість і свобода. У взаєминах одиниці з державною владою, якої не вільно тракту вати як сили, що над нею немає ніякої контролі, основ ним є осягнення загального добра, як цілі цієї прилюд ної влади, а відносини між державами повинні спира тися на засаді, що немає політичних спільнот, які були б із природи вищі, або з природи нижчі. У світлі тез і висновків Енцикліки, про які ми зга дали тут лиш дуже загально, є для нас ще раз очевидно, що положення українського народу, його поодиноких суспільних верств і середовищ, а зокрема жінки-матері та працюючої жінки не є згідне, а власне суперечить усім законам свободи й справедливости і що як довго існує в світі хоч би одна велика імперія, побудована на насиллі одиниці й народів, із первнем неправди в мо ральному житті — не може бути на землі того миру, що для нього є зложена Енцикліка Св. Отця. Щасливі одиниці і народи, для яких ідеал свобідної людини в су часній демократичній державі може бути осягнений на основі тих етичних правд, що мають свій початок у Бо жій доброті і мудрості. Але віримо, що ця можливість прийде й для українського народу. НАШЕ ЖИТТЯ — ТРАВЕНЬ, 1963 1
Page load link
Go to Top