Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
Наше інтерв’ю З любови до театру „Тиха волинська сторона'* пода рувала українському театрові не- один талант. До них належить та кож відома театральній публиці Людмила Сердюк. Народилась на мальовничому хуторі на Рівенщині й тут, серед волинської природи пробігло її дитинство й юність. Пані Людмила живе тепер із чо ловіком, теж відомим актором української сцени, у Трентоні. їх дім є не тільки осередком мистець ких зацікавлень. У ньому пульсує живо українська громадська дум ка, бо пані Людмила була кілька літ головою, а й тепер є душею культ.-освітніх починів ВІДДІЛУ СУА. У привітно влаштованому домі, серед квітів і вишивок, легко на в’язується розмова. Хочеться роз казати читачкам Нашого Житія про мистецький шлях цієї ініція- тивної й талановитої жінки. — Театр був здавна моєю мрією. Ще в шкільному віці виступала я у виставах, а пізніш в аматорських гуртках. Але заміжжя й материн ство перервало цю працю. Здава лось, що вже не бути мені на сце ні. Коли несподівана катастрофа повернула йнакше моє життя. ./ тому часі трагічно згинув мій чо ловік і я залишилась прибита цим горем із малим синком. Ще й не пробувала наладнати свого життя, коли одного дня 1927 р. з’явився в мене директор театру „Проме- тей“ та запросив вступити до те атру. Велике замилування до те атру і давня прихована мрія пра цювати в ньому струснули моєю свідомістю і я прийняла запрошен ня театру „Прометей“, що діяв на Волині. Скоро потім я перейшла до театральної групи Бойкової, а потім до театру Городничого. Там зібрались тоді дуже добрі сили побутового театру. На чолі його стояв надзвичайно талановитий ар тист і режисер М. Комаровський. — Які були мої перші ролі, пи таєтесь? В отих театрах Волині ішли головно побутові п’єси. Спе- ціялізації не було і я грала все, що хочете, від характерних, героїч них аж до „старух“ включно. От хоч би згадати хазяйку в ,,Ой, не ходи, Грицю“. — Радо згадую той час. Хоч він не вдоволив моїх шукань, про те я вдячна хоч би за те, що там пізнала я Василя Сердюка, із яким получила своє життя. Від тієї хви лини ми вже пішли спільно шляхом сцени й ділили разом долю й не долю. —■ Та все ж я шукала театраль ного центру, де я могла б учитись і рости і в інших напрямках. Вкін ці не вдалось нам. У 1930 р. ми обоє з чоловіком вступили до „За грави". Тут чекало нас щось інше. Режисером був годі Степовий, що впровадив у репертуар тогочасні європейські п’єси. По його смерті мистецький провід театру пере брав Блавацький. Він поширив ще більше наш репертуар і змагав до нового, переломового виразу в ньому. Оце власне було те, чого ми всі шукали... Служіння теа тральному мистецтву в найкращо му значенні цього слова! — Правда, й тут довелося мені виступати в усіх ролях. Бо ж крім наших, „переломових“ п’єс ми ста вили й побутові, драми європей ського репертуару, комедії й опе рети. Але найкраще згадую оті — Стефаника „Земля", „Голгота" „Камо грядеши“, що являються особливим осягом „Заграви". Ще й досі пригадується запал, із яким ми готували їх. — Про мій голос, питаєтесь? В мене є слух і був навіть доволі до брий голос. В побутових п’єсах до велось часто співати („Циганка Аза"), а потім в оперетах, напри Із вистави „Землі“ В. Стефаника у театрі ,3аграва“: Роман Зелез і Людмила Сердюк у сценічній картині „Побожна". Ludm ila Serdiuk in one of her prom inent roles НАШЕ ЖИТТЯ — ЖОВТЕНЬ, 1961. 9 Людмила Сердюк Ludm ila Serdiuk, U krainian actress, now Board m em ber of UNWLA B ranch 11 in Trenton, N. J.
Page load link
Go to Top