Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
РІК XVII. ЧЕРВЕНЬ, 1960 ЧИСЛО 6 Уляна Кравченко Я ваша! Цеї ж землі я дитина, бездольні люди! Одна мене і вас веде стежина На працю й труди. Не власний біль мені тьмить сонце ясне в тій сл і з долин і : Сестер, братів б і довання нещасне рве серце в мені. Спішу в дорогу цю, що перед нами лежить, покровом Імлистим вкрита... вся вогка сльозами і сію слово. Коли ж мене лиш а при трудах сила, Як квіти в ’ялі, Не хилюся, лечу скріпити крила в світ ідеалів . . . Туди знімаюсь, де не сягне горе, не мліють крила:, Не плаче серце, де блакиті — море, а сонце — сила. Де зорі — букви вічнії, вогнисті, горять над млами, І з них дух молитви складає чисті, а все за вами. Там я кріпшаю; вольного' простору вогнем розтлію, В любові світла знов знайду підпору, найду надію. І знов вертаюсь, де мене ждуть труди і скорбна чаша, Щоб з вами жить для вас, бездольні люди, і знов я ваша! Бюрка, 1884 р. Із збірки „Prima Vera“ У змагу за волю... (В 30-ту річницю процесу СВУ) Після високого піднесення визвольних змагань за волю і незалежність державного життя Українського Народу, що виявились у незабутніх роках 1917-20 — боротьба за волю не припинялася і в нечуваних умовах бальшевицького терору, тільки хвилі боротьби підніма лись на різну височінь, залежно від можливостей у тих умовах життя. Прагнення ж волі було завжди прита манне духовості нашого народу. Одним таким сильним виявом нашої незламної бо ротьби за визволення України та її суверенности — є Спілка Визволення України, що її апотеозом був про цес СВУ ЗО років тому. 1930 рік... Харків — столиця тодішньої УССР... Процес, що продовжувався майже У% місяця в Опер ному Харківському театрі... Проголошення остаточного присуду відбулося якраз у Великодню Ніч... Від 11-тої години до 12-тої Святої Ночі прокурор читав цей при суд, насолоджуючись сатанинською помстою. Обви нувачені почули тоді про 10, 8, 5 років суворої ізоляції в „кам’яному мішку“. .. замість нашого радісного „Хри- стос Воскресе“, що лунає в 12-тій годині цієї Ночі що року ... На лаві підсудних 45 оскаржених організаторів СВУ, представників української національної духовости. За початкувавши цей процес над провідною верствою сві домих патріотів і борців за визволення України з-під московського поневолення, Москва фактично почала жорстоко розправлятися з усією українською нацією, бож не сотні, а тисячі жертв — селян, робітників, нау ковців, письменників, службовців, духовенства і вірних УАПЦ та безліч молоді-студентів — було засуджено поза процесом т. зв. „тройкаїми" на розстріл* катування та заслання на рабсько-каторжні роботи в снігах Сибіру. І, як завжди, серед жертв большевицького терору багато жінок... і жінка займає тут почесне місце своєю гідною поставою та сміливістю перед лицем жор стокого облудного московського окупанта. Так серед оскаржених у процесі 1930 р. є три жінки — серед них полум’яна патріотка, талановита письменниця Людмила Старицька-Черняхівська заслуговує на одне з перших місць своєю гідною поставою на суді. її смілива пове дінка, гідна незламної патріотки-українки викликала за гальну пошану і по див навіть у ворогів. Вона була горда з своїх переконань, коли незалежно, сміливо, з піднятою головою ствердила на запит судді, що: „СВУ бореться за Самостійну, Незалежну, Соборну Україну з-під мо сковської окупації". Цей клич — „боротьба за волю, за незалежність України" — що пролунав зі сцени театру з уст усіх під судних при розгрі процесу СВУ 30 років тому — як під сумок визнання ідеології СВУ — розійшовся далеко по всіх закутках України (і поза нею) і знайшов відгомін у змучених, спраглих серцях сестер і братів наших та дав наснагу для дальшої боротьби за волю людини, за Волю Батьківщини! Згадуючи в 30-ті роковини процесу СВУ (Спілки Визволення України) наших борціїв-героїв за незалеж ність України, в обличчі страждань і смерти їх, — схи лім у жалобній пошані наші голови і будьмо певні, — що не вмре, не загине безслідно творча сила Їхнього життя і їхньої смерти!
Page load link
Go to Top