Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
соняшник Любим соняшник за те, Що так соняшно цвіте, Любить сонце золоте, І за ним усюди йде: Ранком — дивиться на Схід, А як зверне на обід, Підіймає вгору цвіт — Все за сонцем — слід-у-слід. І як сонце спати йде, Аж за обрій проведе, Й сам тужливо ранку жде, Поки сонце знов зійде. О. Кобець ХОРОБРИЙ ГОРОБЧИК У садок іде Ганнуся і по стежці біжить. Раптом стала. — Ой боюся! Що таке отут лежить? Щось тут ніжками ворушить! Ось-ось-ось із місця зрушить! Щось рогате, як коза! Жук сердито проказав: — Я страшний рогатий жук, на мені міцний кожух. Цілий день я тут лежу і нікуди не біжу, тільки нірку стережу. Жу-жу, жу-жу, жу-жу-жу! Не ходи! Нема дороги! І наставив чорні роги. Налякалася Ганнуся, кличе песика Боска. — Тут звірюка. Я боюся. Глянь, страшна вона яка. Наставляє чорн і роги, не дає мені дороги. Пес озвався: — Гаву-гав! Хто Ганнусю налякав? Хто там роги наставляв? Хто дороги не давав? Ось я зараз прибіжу! Я нахабі покажу! І прискочив до жука. — Ти Ганнусю налякав? Г ав-гав-гав! Хто тебе сюди прийняв, стерегти садок найняв? Я тут сторож! Сторож я ! Забирайся звідсіля! Жук із місця ані рушить, тільки крильцями ворушить. Песик ближче: — Гав-гав-гав! Не звертає жук з дороги, а наставив чорні роги і сердито проказав: — Я страшний рогатий жук, на мені міцний кожух. Жу-жу, жу-жу, жу-жу-жу! Як я зараз побіжу і комахам накажу, Гей, комахи, комарі, не літайте угорі, не кружляйте над водою — всі до бою! Всі до бою! Прилетіли комарі, закружляли угорі і спустилися униз. Кусь! Дзись! Кусь! Дзись! — Ой, цього я не люблю. Скаву, скаву, скавулю! Ой кусали, покусали, кров із мене ссали, ссали ... Ой болить! Ой не стерплю! Скаву, скаву, скавулю! На пташиному дворі небувалий рух і замішання. А причина? Одно зернятко пшениці. Так! — Ко-ко-ко! — Кудкудак! — репетує курка-квочка -—- пропало, пропало зернятко! — Отут воно лежало, біля отого камінчика жда ло на найменше курчатко. Воно, бідненьке, десь затрималося і не поснідало на час. А тепер ціпкає, голодне, моя мала кришинка! Ох, ох, що його робити? — Це нечу- ване, щоб на поряднім подвір’ї та одного зернятка не можна вдер жати перед злодіями! Ох, ох! Індик,, почувши в чому справа, на знак обурення і гніву насампе ред надувся, розпустив крила і за точував ними круги по піску. Ціла голова йому посиніла, а коралі під бородою почервоніли, ніс видов жився і він забулькотів: І подавсь Боско мерщій поза хату за кущі. Все те бачив горобець. Г оробець-молодець. — От сміховина яка! Налякалися жука! Налякались комарів! Ців-цірів! Ось я сяду на стовпець, — так міркує горобець, — Відтіля мені видніше, відтіля розгону більше. І хоробрий горобець вмить злітає на стовпець. Потім — щурх! Клюк! — раз. Клюк! — два. І жука нема. Сполошились комарі, засурмили угорі — Утікаймо хто куди! Утікаймо від біди! Засміялася Ганнуся: — Ну тепер я не боюся. От хороший горобець! От хоробрий молодець! Г. Чорнобицька — Блю-блю-блю! Ґльо-ґльо- гльо! Заклюю! Де виновник? За б’ю, розторощу! — Так-так-так! — підтвердила качка, — слушно злодієві це нале житься. А не руш, що не твоє! На цей крик .надбіг півень, дещо задиханий, бо якраз вовтузився із завеликим хробаком, що його не міг проковтнути. — Кукуріку! Кок-кок-ко! Що я чую? Хто посмів скривдити моє дитятко? Хто вкрав зернятко? Ух, я пімщуся! Цей крик, гамір і ґвалт звабив сороку-білобоку, що мала недале ко гніздо. Все цікава на новини сіла на плоті і заскреготала: -—- Че-че-чекайте! Тихше, па нове, товариство! Всі нараз не мо жемо говорити. А от, я знаю, де поділося зернятко. Олена Цегельська Золоте зернятко пшениці (Казочка) НАШЕ ЖИТТЯ — ЧЕРВЕНЬ, I960 2 3
Page load link
Go to Top