Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
Як Катруся сіяла мак Катруся дуже любила квіти. Кожної весни вона завжди допо магала своїй мамі працювати в квітнику. Але цього року вона за думала зробити свою власну гряд ку. Бабуся привезла їй з міста такі гарні грабельки та лопатку! Ло патка була червона, а грабельки жовтенькі з зеленою ручкою. Катруся заходилася копати та скородити свою грядку. Робота в неї кипіла. Швидко грядка була вже готова. Катруся поробила в землі маленькі рівчачки для насін ня зовсім так, як її мама, а тоді побігла до хати прохати його. Ма ми як раз не було вдома, а Катру сі хотілося швидше посіяти свої квіти. Вона знала, де стоїть мами на скринька з насінням. Там було багато торбинок, на яких були на мальовані різні квіточки. З кожної торбинки Катруся взяла по кілька насінинок і побігла кінчати овою працю. Коло кожного рядочку кві тів, які посіяла, Катруся встроми ла маленький патичок з карткою, де зробила напис, які квіти посія но. Так завжди робила її мама. Вона майже скінчила свою працю, як мама повернулася з міста. — Мамусю, — весело зустріла Катря маму. —■ А моя грядка вже готова і, знаєте що? Вона прихи лилася до маминого вуха та щось прошепотіла. Мама усміхнулася та промовила. — Добре, добре, моя ясочко! Тепер лише полий грядку та, як почне заростати буряном, то- ви полюй, щоб квіточкам було віль ніше рости. Кожного ранку перед тим, як іти до школи, Катруся поливала -свою грядку та з нетерпінням че кала, як почнуть сходити її квіти. На дзорі ставало все тепліше, ча сом збризкував дощик і незаба ром Катря дочекалася: скрізь по сходили різні квіти, скрізь зазеле ніли різної величини та форми ли сточки. З кожним днем вони вище здіймалися вгору, міцнішали та більшали. Найбільше усього Ка трусю цікавила одна квітка. На торбинці, звідки вона взяла це на сіння, був намальований гарний червоний мак. — Як виросте мак і зацвіте, по дарую його татові на його день. Хсч би швидше він ріс, щоб п о спів розквітнути до „Дня Тата“, зітхала Катруся. Про це саме й ше потіла Катруся своїй мамі в той день, коли сіяла свої квіти. Час ле тів, квіти вже почали зацвітати, а ,,мак“ все зеленів своїм розкіш ним листям, і навіть пупянків не було на ньому видно. Катруся по чала турбуватися, але не було ко го спитати, бо від тата вона хова ла свою таємницю, а мами не було вдома: вона поїхала на два тижні до тітки в гостину. Насилу доче калася Катруся маминого поворо ту. Перше чим вона зустріла маму, то своїм проханням піти погляну ти на грядку й пояснити, чом її „мак“ не цвіте. — Чом він не цвіте? Я ж так хо тіла зробити гарну китицю з моїх квітів до Дня Тата. Всякі квіти вже маю, — рожеві, фіялкові, сині, бі лі й жовті. Лише червоних мені бракує, жалілася Катруся мамі. Мама пішла в садок, оглянула Ка- трусині квіти, подивилася й на „мак“. Тоді вона всміхнулася та й сказала: — Дитино, цей ,,мак“ ніколи не зацвіте, бо- це хоч виросло черво не, але не мак. Глянь! Мама потяг нула „квітку“ за листячко вгору й через хвилину в її руках черво ніла... редьківця. Старий горобець-тато зажурив ся. Всі діти (а було їх четверо) вдалися йому, чемні, слухняні, гарні. Одно лише наймолодше — Цвіркунчик якесь не таке, як дру гі. Вередливе, вперте і що хоче, те й робить. То лізе на край гніз да і мало не випаде, то навмисне — Редьківця, — скрикнула Ка труся та з несподіванки аж запла кала. Мама потішила Катрусю. — Не плач! Це ще краще, Ка трусю! Дивись, яка вона роскіш- .на виросла в тебе. Ось ти й пода руєш татові на його день цілий таріль смачної редьківці до його сніданку. О, я тепер знаю, як це сталося! Це колись наш Юрко роз сипав насіння, а я й помішала тор бинки, коли його збирала, а тобі й не казала про це. Мак і досі ма буть лежить непосіяний! Ну, годі, не журись! Це ж надобре вийшло. Сльози стали висихати на очах Ка трусі. І справді це був зовсім не поганий дарунок для тата. Ранком в День Тата на столі коло татового' місця стояв повний таріль свіжої червонобокої редь ківці, а поруч гарна китиця сві жих квітів із Катрусиної грядки. Тато їв смачну, сочисту редьків- цю та хвалив донечку —■ маленьку городницю. Отак з маку в Катрусі виросла редьківця. Н. Наркевич ВЖЕ ВИЙШОВ ІЗ ДРУКУ збірник ПРОЛІСКИ Ц ін а 50 ц. Відбитка з „Нашого Життя“ Замовляти в Централі СУА сідає на краєчку сухої гилячки, яка може зломитися, то дзьобає братчиків і сестричку, а само кри чить, репетує, немов би його били. І скільки тато і мама-горобчиха його не навчають, не просять — нічого не помагає. Аж ось і прийшов час покидати Пригоди неслужняного Цвіркунчика
Page load link
Go to Top