Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
й директора львівської опери — Заремби. Коли ж його перенесли до Варшави на директора музич ної консерваторії, — йоіго най краща львівська учениця стала там безплатною студенткою. — О, то :вже двічі (пощастило Гені знайти меценатів! — здиву валася я щиро, бо ж таке не кож ному трапляється. — А так! Але ж бо й небуден ний був у неї голос: чистий, рів ний, високий, як дзвіночок, як джерельна вода — прозорий і яс ний, а при цьому високі драматич ні здібності й... краса! Справді, вона була чудова! І на диво, -— ще й сьогодні не ста ріється й не .поґаніє!... Але, про довжуйте, Маестро, 'бо ваша роз повідь починає мене е моціону- і! а ти. Далі все пішло як ,,но ма- слі“‘ Державний іспит з від'зна- чснн'ям ві'дкрив їй дорогу на всі тодішні польські1 сцени. Спершу вибрала вона Бидґощ, де співала перші ролі в оперетках Легара, КальМана, Штравса, Аб.рага'ма й ін. Це був знаменитий старт. Тоді пе реїхала до Вильна, де повних два сезони 'була улюбленицею литов ської й польської „кресової“ ари стократії, хоч своєї національно- сти вона ніколи не приховувала. У тому часі одним з її найгарячі- ших поклонників був 'брат Голов ного Отамана — Олек'сандер Пе- тлюра-Хорольський, тодішній ма йор польських військ. Директори театрів різних міст пропонували їй дуже корисні анґаж'ман, бо са ме її імя робило касу, але вона, побувавши деякий час у Варшаві, мріяла про виступи у львівській опері. — Чи не ;в тому це часі була во на у Львові, що й М'арія Сокіл та Антін Рудницький? -— Саме тоді! Це був вершок її мрій: виступати не тільки перед українською публи.кою (бо укра їнці знаходили її в усіх закутках Польщі та з почуттям великої гор- дости вітали її гостинні виступи), але й з українськими співаками та диригентами. Вона була щаслива, то співаючи вкупі в Марією Сокіл, то під батутою Антона Рудниць- кого, в операх: ,,'Богема“ (Мю зет), „Кармен“ (Мікаеля), „Ор- фей у пеклі“ (Еврідіка) та інших. Крім того в тому часі приймала ж'в'аву участь в українському му зичному житті. — А що ж діялося з нею під час війни? — 1939 року стала солісткою львівського радія — де ми позна йомилися, та скоро після того й одружилися, й уже вкупі виїхали до 'Відня. Ще у Відні виступала в радіо й у концертах, нерідко ра зом зо мною, поки, не вбивши со бі в голову, ЩО ДВОЄ МИСТЦІІВ не можуть бути добрим подружжям, — відійшла у повному розкві'ті краси, сил і- голосу, зовсім зі сце ни й естради. Відтоді стала моєю вірною супутницею всюди, куди жене 'мене моя емігрантська доля... — Но, не будьте такі скромні! Не кожному емігрантові судилося так „скитатися“ по „королівських оіперах1' як вам! А скажіть, будь ласка, чи ви дуже прикрий і хи мерний, як усі славні1 співаки? Але ж ні, яка нісенітниця! Та ж ви у Гені закохані без решти... Підо ждіть! — затримала його, бо він, розплатившись, хотів уже відійти. — А що вона вам скаже, довідав шись із преси про оту вашу ,,ранд- ку“? Мае'стро присів і задумався. А тоді з отою „сценічною*1 усміш кою: — Гена не була б повноцінною жінкою, коли б, удаючи загнівану, не раділа б у душі та ще й з двох причин... — Яких? — По-перше тому, що я пере сидівши три години(!) в оцій мод ній „е.к'зистенціяль'ній41 каварні з чарівною жінкою (я вже згадува ла про шармантність Старицько- го!) — весь час говорив виключ но про неї, а по-друге — немає людини, а тимбільше жі'нки, яка не любила б, щоб про неї „писали в газеті“! Прощавайте! А я, ошоломлена його знанням жіночої психіки, не ©спіла йому подякувати. Люба Вітошинська Вже вийшло з друку: Ірина Павликовська НА ГРОМАДСЬКИЙ ШЛЯХ Нарис історії жіночого руху Багато ілюстрована книжка. Ціна 1 дол. замовляти в Централі СУА. ПОСМЕРТНА ЗГАДКА Ню Йорк, Н. Й. Дня 1. листопада 1957 р. віді йшла від нас у вічність дорога на ша членка Антонія Латишевська по довгій і важкій недузі у 65 р. життя. Покійна народилась у ро- дині Бойчуків у м. Богородчани. Була активною членкою Укр. Дем. Клюбу, Жіночого Відділу і 4 Від ділу СУА впродовж ЗО літ. Дов ший час була містоголовою і дба ла пильно про всі організаційні справи. Працювала також у 1 Від ділі СУА, де якийсь час була го ловою. Втішалась довірям і любо- вю членок. В Окружній Раді була касієркою, працюючи згідливо й солідно. Членки СУП оцінили це й відвідували її під час важкої не дуги, що привязала її на цілий рік до ліжка. Кожна старалась розва жити її й осолодити останні хви лини. Членки СУА взяли громадно участь у похороні. При панахиді прощала покійну п-ні Емілія Кор- нат співчутливими словами. Пра цювала з покійною около ЗО літ, то ж згадала про всі її заслуги. На цвинтарі попрощала покійну Голова Відділу п-ні Анна Кізима, кидаючи квіти на домовину. Спи спокійно, дорога наша членко, не хай земля буде Тобі пером, а па- мять про Тебе залишиться в наших серцях і молитвах! Подала Марія Ленчук Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top