Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
мо. Був би я вже давніше зачав напри крятися Пані, але щасливії для Пані, а нещасливії для мене обстоятельства вздержали мене не тільки від писання, але малощо і не від дихання. Не хочу я через тоє казати, щобим був слабий і щоби ми дух запирало, але — по просту сказавши, — час в осьмій кля~ сі дрогобицької гімназії днесь так до рогий, як Бедуїну вода серед широкої пустині Сагари. А хочби ся уже того часу дещо деколи і знайшло, то пре цінь думки о минувших хороших днях виганяють ми із голови всяку думку 0 деякій иншій роботі' Будучи* їв осьміій клясі гімна зійній, буїв Франко- в Рошкеви- чів на Великдень. Тим разом, як поїдає Мик. Іванеіць, Фіранко буїв порядно* одягнений: у новому П0іПЄЛ1ЯСТ0іМіу, ВіІДПОВ'ІДІНО* до- ви мог моди, окроєїноіміу, вбранні. Коли © часі Велиікодіня були гоїстіі в Рошкевнічів або- Рош ке- ви'чі їздили д о сусідів, Франко браїв жиївіу участь у забавах, а пер едовоім з а-хоплював стар - шиїх своїм и деклямаїціїяімиї зі Ш евченкового „Кобзаря" „Га- малієїю" й іншими віршами. Лю бив також декляїмувати і вірші німецьких поетів. Дальш е листування, як виццно з листіїв й ого д о Ольги, було пиісане і німецькою мовою . Лист і-з 2. травня 1875 p., у яко му івіїн інавязує д о свого п обуту в Лолині- в часі Велиікоднія, є пиісаіний німецькою м овою . У ньому він відкривав своє серце перед Ольгою повністю. Лист повний поетичних ф-раїз., зворо- тіїв і м ол одеч ого лю бовного па- тосу. У листі з 26. травня 1874 р. Франко ще з більшим патосом 1 з більш ою щ ирістю пише Ользі про» те, щ о він про неї дум ає день і' ніч. 'Коли вона не вірить, то 'може запитатися брата, 'Яік він деколи майж е дур- нОіватіє, -сам не знає, щ о з ним діється, а його товариш і р о б лять уваги усякого роду, щ о вііїн цілковитий дуїрень. Прохав м илосердя не забороею вати йоіму бодай час-до-часу напи сати д о неї, б о це його останнє лікарістгао-: він стане сіпокіійні- ШИМ, відкришили ЇЙ усе С В 0€ серце. У том у сам ом у листі він повідомляв Ольгу, що- вигото вив збірничок поезій до* друку і працював н ад другим тоїми- ком. Вона моїже догадатись, щ о воїна була його' М узою при пи- санін'і циїх п оезій . Д ослівно про це .вііін писав: „Тепер працюю над другим томи ком, — Ви можете, розуміється вга дати, що Ви е єдиною інспіруючою музою як першого, так і другого". На день 11. грудам 1878 ,р. ви слав Ф ранко Ользі бшлетик, д е по кількох німецьких реченнях, був написаний віршик: Хвилі щастя золотого, Всі надії, думи, сни, Пісні, втіхи серця мого, Дні свободи і весни. Все, ївсе, що лиш завдячаю Згадці про Твою любов, Я в день нинішний желаю ■— Сто раз більше — Тобі знов! Ох, чи Ти ще памятаєш Свого друга, світе мій? Чи отім коли згадаєш, Щось забрала мій спокій?.. Прости, що не можу дати, Жадного Ти дару днесь! Ох, в одно лиш я багатий, Но Ти того не приймеш!.. Днесь не можу й серця свого Дарувати вже Тобі, Бо Твоє вно з часу того, Як єм пер вий раз Тя вздрів. Ользі Рошкевич Іван Франко Після іспиту зрілости поїхав Франко д о Рош кевичів у Л оли ні і там прож ив цілі- вакації. Т о му, щ о Франко іш ов того року на університетські студії у Львові, то* О'. Рошкєівиіч перепи сав свого сина Ярослава д о львівської гімназії і просив Франка, щ об він на нього ува жав. П еребування Франка у Л ьво ві на сам оті — це час болю і ду- шсівниїх мук залюбленого-. У ли сті з ЗО. жовтня 1875 рок у він таїк оіпиісує свої гарячі почуван ня: „Чого я не перетерпів у часі цих фе- рій! Кожний вечір, кожний ранок при носив мені нову муку. Та це минуло! І Богові дякую за це... Ви зі своїм спокійним темпераментом, ледве мо жете уявити собі те, що в мені відбу вається, коли моя кров починає ки піти". Зволікання Ольги з визнан ням Франкові своієї лю бови д у же й ого турбувало і він вперто, майже в кож ном у листі писав д о неї, щ об вона сказала, чи його любить, чи ні. У листі з ЗО. жовтня 1875 роїку він про це щ е раз пиісав: „А тепер хочу поставити Вам ще кілька питань, у додатку до тих усіх, які я Вам ставив від початку нашої знайомости, а які всі залишилися без відповіді. Нехай і тепер не буде від повіді, якщо так мусить бути! Отже найперше мушу повторити питання: Що думаєте про мене, — які Ваші по чування для мене? Знаю — подоба тись я не міг Вам ніколи ані щодо мого зіверхнього вигляду, ані щодо мого поведення. Я й ніколи не раху вав на це... Одначе Ви колись сказали мені, щоб я надіявся, — Ви навіть дали мені пізнати, що я не був бай дужий для Вас, що Ви „спочуваєте мені", — а це, думаю, може давати мені підставу й тепер поставити Вам це питання: Чи почуваєте Ви що для мене або ні? Прошу Вас, — будьте цілком щирі, відповідаючи на моє пи тання ! З листа, написаного 29. лю того 1876 p., мож на д огадув а тися, щ о Ольга, на поставлені питання відповіла потакуюче. Франко у цьому листі писав: „Любимося! Прости, що пишу до Тебе попросту, відкидаючи всяку це ремонію. Серце моє так не навикло звати Тебе „Пані“, — що і руці годі не слухати серця". У «цьому листі лоїяю ю є Фран ко- також , чому він писав про любоївінііі справи українською мовою , а не німецькою. „Німецька бесіда, то для мене мод ний фрак, — но, українська бесіда — то для мене той любий домашний убір, в котрім всякий показується другому таким, яким є — в котрім і я Тебе най більше люблю! Українська бесіда, то бесіда мого серця!" Зі звичайного студентського знайомства, як бачимо, р о зго рілося відтак велике Франкове кохання. Ольга стала для нього м узою . З дум кою про неї він почав перекладати Ґетового „Ф авста“, писав фантастичну повість „П етрії і Д овбущ ук и “, писав драм у „Три князі на один престол", компонував вірш і на свято Тараса Ш евченка і молив ся за щастя Ольги. У листі з 29. лю того 1876 p., оповідаю чи про видавничі справи, пиш е: Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top