Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
Євгенія Розгін Марія Недужа 3) Черга посувається поволі, Марія стоїть із своїми гіркими думками. Льодовий вітер заду ває за комір і в рукави. Ноги коцябнуть. Вона й не помітила, як до неї підійшов приятель їхньої родини, молодий веселий науковець. Підійшовши до Не дужої, що зібгалася, посиніла від холоду, він звернувся до неї словами Руданського — „Мо роз тіло обіймає, мороз душу камянить...” не знаючи який тя гар у неї на душі. Марія вийшла з черги, відвела його набік і в тон йому продовжує: „І живіт, як гріб, запався, об лізає голова, і остання догаряє наша свічка лойова” — Не жи вемо, а висимо на гачку, за який час від часу ҐПУ смикає! — У вас якісь неприємності? дивлячись їй в обличчя питає приятель. — Неприємності мене пере слідують з 1922 року, від коли почалось арештування мого чоловіка, а зараз мої неприєм ності збіглися в кут і мене при тиснули. Поглянувши навкруги, вона продовжує: — Тодося знову заарештува ли, мене викинули з науково- дослідного інституту, заборо нили працювати в галузі літе ратури. Помовчавши Марія до дає. — Треба шукати нової пра ці, треба дбати про нову квалі фікацію. Приятель хотів вилая тись на адресу влади, але Ма рія зупинила його і нагадала, що він хотів переглянути львів ські журнали, нехай зайде і ві зьме їх. По жовтневих святах повер нувся додому Тодось. На цей раз він відсидів у ҐПУ майже два місяці. Застав дружину зі зломаною рукою, і як тільки видужала, він виїхав до Мо скви, де було безпечніше і спо кійніше для українців. Та й ма- теріяльне життя було набагато краще, аніж в Україні. Більшо вики за рахунок України — по рівняно добре харчували на селення Москви, Ленінграду й інших московських центрів. Минуло кілька місяців. Марія Недужа виміняла свої розріз нені дві кімнати на кватиру з двох кімнат на Сумській вули ці. Тут вона жила з дочкою і матірю, а Тодось влаштувався в Москві, хоч жив напівлегаль но і час від часу навідувався додому. Кватира Недужих була ввесь час під наглядом ҐПУ. Двірни кові доручено слідкувати за нею і як би Тодось зявився — донести ҐПУ. Одного разу під час відвідин ҐПУ її кватири, Марія заявила, що розлучилася з чоловіком, і він виїхав до О- деси. Проте, вони однак не за лишали її в спокою, відвідую чи час від часу і допитуючись про її працю і місце перебу вання Тодося. З багатонадійної літераторки— стала кваліфікованим хеміком. Закінчила курси лаборантів при хемічно-технологічному інсти туті і за видатні успіхи на цих курсах — їй запропонували по саду технічного асистента при одній з катедр цього інститу ту. Знову увійшло її життя в норму, бо мала засоби для у- тримання родини. Та не мала спокою, бо щоденні турботи за чоловіка, що десь скитався на чужині, а головне жахливий терор, що почався в часи Єжов щини і чергові жертви, що пла тили своїм життям — не давали їй спокою. Щоб хоч трохи забутися, Ма рія шукала собі розради в но вій праці, в день в інституті, а увечорі і в неділі — над улюб леною літературою. Вона знову переглядала свою дисертацію, переробила і значно поширила її, бо тепер, коли минула по треба пристосовуватися до ви мог „рецензентів” Марія з за хопленням працювала над те мою про постать жінки в твор чості Шевченка. У неї виникла думка написати працю про мо ву Марка іВовчка, про біблійні мотиви у творчості Лесі Укра їнки і взагалі присвятити себе праці над літературною спад щиною українок-письменниць. В такому стані застали її роки 1939—1941, себто — переддень другої світової війни. * * Весна 1951 року. Війна на за ході. Марія Недужа очікує, що вона перекинеться і на схід. Во на певна, що війна неминуча, а в цьому бачить вихід із жахли вого ста.новища не тільки для її родини, а й для цілої Укра їни. Вона певна, що німці розі- бють москалів, а тоді українці зможуть знов збудувати свою державу, як було колись у 1917- 1920 роках. Яка маленька Сло ваччина, а стала незалежною державою, звільнилася від че ЗАМОВНИЙ ЛИСТОК Замовляю як Різдвяний дарунок твори Лесі Українки ан глійською мовою „ДУХ ПОЛУМЯ“ й прохаю вислати на таку адресу: Імя й прізвище Адреса: Замовляє: Імя й прізвище Адреса: Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top