Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
Відійшла небуденна мати З далекої Англії насп-іла ві стка, що 'пройняла нас сумом. Дня 28. 'бе-резня ц. р. у лондон ському шпиталі св. Йосифа по мерла на 53-му році життя Юлія Писарева. Наші читачки памятають на певне нарис її пера, що так вір но й глибоко змалював пере живання безпритульних дітей. Вона зясувала також переходи своєї родини під час штучного голоду п. н. ,,Політична помил ка" (ч. 1, 1953) і випрацювала реферат про матір на рідних землях, що був зачитаний на конгресі М.М.М. у Брюсселі. Не було, мабуть, жінки, що ширше і глибше збагнула б важкий шлях матері в СССР. її життя — це немов один вели кий гимн материнству, (пройня тий водночас найбільшим її го рем. Юлія Писарева — уродженка Галичини. Вона прийшла на світ у родині Кривих і дитячі й юнацькі роки 'провела у Льво ві. Тут вона закінчила вчитель ську семінарію і з усім запалом своєї юности пережила зрив першого листопада. Вкупі з се строю Марусею вони зголошу ються до шпитальної служби й працюють із вірою в нашу пе ремогу. Та доля хотіла інакше. Відплатний удар польської вла ди важко ударив родину Кри вих: батька і двох сестер виво зять до Домбя, де вони пробу ли півтори року в концентра ційному таборі. Та в цьому ж часі засвітив промінь щастя для Юлії. Вона пізнає молодого старшину-придні'прянця, що ви дужував після ран і внедовзі стає його дружиною. Хоч була можливість поселитись їм у Львові, проте молоде подруж жя вибирає ближчу батьківщи ну чоловіка. Була віра у мож ливість праці, у службу своїм, було бажання втримати вибо рене та здобувати дальше. Та цей їх шлях показався терни стим. З перших же років чоло вік Юлії Писаревої стрічається з утисками й переслідуваннями. Та подружжя не падає духом. Юлія Писарева працює в школі і поглиблює своє знання. Вечо рами відвідує вищу школу, кін чає її і це дає їй право виклада ти рідну мову і літературу в ви щих клясах. Вона сіє в серця юнаків зерно любови до рідної мови. Та Юлія Писарева є також ма- тірю. Два сини виростають під її вдумливим проводом і вона вкладає всю свою душу у їх формування. Приходить жах ливий голод 1933 р. і з її нарису „Політична помилка" бачимо її велитенське зусилля врятувати свою сімю у тому часі. Допомо гу, що їй дала родина з Галичи ни у тому часі, не забувають їй. Коли настала Єжовщина, ареш тують її чоловіка, а згодом і її. ,,Гуманна" влада розбиває без пощадно цілу родину і кидає двох її синів до дитячих при тулків. Юлія Писарева дістає засуд на заслання в таборах далекої півночі. їде з важкою раною в серці: де чоловік і беззахисні діти? Нелюдський режим ка торги відбивається об її вну трішню гідність. Вона упадає нераз під його тягарем та віра в Боже Провидіння, гарячі мо литви надають їй знов сили. Не мов у відплату за те стається щось неймовірного: Лист її до Надії Крупської з проханням провірити її справу, знаходить послух. Юлію Писареву звіль нюють, вона повертається на Україну і починає шукати своїх синів. Оцей її шлях ото дитбу динках стає знов важким доіпи- том та скорбна мати добива ється свого: їй повертають ді тей. І тепер знов тверде наполе гливе зусилля: праця над ду шею дітей, над відзисканням того усього, що вона змалку у них уложила. Тому й так гли боко вглянула Юлія Писарева у душу безпритульної дитини, тому вона так тонко вміла від найти у ній первні1 добра, що привалені поганими звичками та озлобленням на суспільний лад. Вибуха'є війна і здавалося б, що Юлія Писарева вже зможе довершити своє виховне діло. Юлія Писарева Та насуваються знов большеви- ки і вона пускаються у невідому дорогу. А зла доля війни роз лучає її в дорозі з синами і во на вже самітня, посувається да лі, шукаючи своїх синів. Нада ремне — змела їх воєнна хур товина. Юлія Писарева на емі грації поселюється в Англії — все ж ближче до рідної землі, все з надією відшукати синів. І тут, працюючи в кухні, Юлія Писарева знайшла час продума ти свій шлях. Вона стала писа ти. Заслання, поворот, безпри тульні, голод, горе матері — все це справи, з якими хотіла поділитись суспільством. Із важкого власного досвіду чер пала вона — без ненависти й погрози, а тільки з людського почуття великої кривди, яку їй та іншим матерям заподіяв жахливий режим. І з цього її намагання виросли спомини, що стали справжнім людським документом. У глибині своєї душі вона присвятила їх сво їм синам, що колись може прочитають їх та знатимуть, що переживала їх мати. Та з них лине бі'ль україн ської матері взагалі і з них мо же вичитати -кожен про скор ботний шлях, що ним прохо дить мати в жахливому режимі ССОР. Л. Б. Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top